Álmodom.
Igen, álmodsz.
És fel kell ébredned.
Nem akarok felébredni.
Itt akarok maradni veled.
És én veled.
De most ébredned kell.
Ébredj, William.
Ébredj.
William, ébredj...
William. Királyi kiséretjön,
tűzszüneti zászlókkal
és Nyakigláb lobogójával.
A welszi hercegnő vagyok.
A király szolgálatában és megbízatásával jöttem.
Mi célból?
Hogy megtárgyaljam a király ajánlatát.
Szóba áll egy nővel?
Hallom lovagot csináltak Önből.
Nem csináltak belőlem semmit.
Isten teszi az embert emberré.
Isten tette békés városok fosztogatójává?
A király unokaöccsének, férjem unokafivérének hóhérává?
Yorkból indult országom ellen minden támadás.
Az unokafivér ártatlan skótokat akasztatott, nőket és gyermekeket, a város falára.
Nyakigláb kegyetlenebbül járt el, mikor skót várost rohant le.
Ez egy véreskezű, gyilkos barbár.
És hazudik.
Én soha nem hazudok.
De barbár vagyok.
Vagy talán inkább franciául folytassuk?
Kérdezze meg a királyt... szemtől szembe.
Vajon igazat lát-e a szemében.
Hamilton... Hagyj magunkra.
- Asszonyom? - Hagyj magunkra. Most.
Az igazság ez.
Lerohanja Angliát.
De nem lehet végleg sikeres szállás és élelem nélkül.
A király békét akar.
- Nyakigláb békét akar? - Nekem ezt állította, esküszöm.
Az a kívánsága, vonuljon vissza.
Cserébe ad rangot, birtokot és ezt a láda aranyat,
melyet személyesen adok át.
Cím és rang, arany... Júdássá akar tenni.
- Igy születnek a békék. - Igy rabszolgák születnek.
Mikor utoljára Nyakigláb békét kívánt, kisgyermek voltam.
A skót nemeseket, akik nem akartak rabszolgák lenni,
kelepcébe csalta, tűzszüneti zászlóval, egy pajtába...
és mindet felakasztatta.
Kicsi voltam, de jól emlékszem, mi Nyakigláb szerint a béke.
Megértem, hogy szenvedett.
Hallottam... a szeretett nőről.
A feleségem volt.
Titokban házasodtunk össze, mert nem osztottam meg egy angol lorddal.
Megölték... hogy engem elkapjanak.
Soha nem szóltam róla.
Nem tudom miért említem, talán mert...
erőt látok magában.
Egy nap királynő lesz.
És ki kell nyitnia a szemét.
Mondja meg királyának,
míg én élek, William Wallace-t és Skóciát nem uralja.
Ah. Fiam hű neje visszatér, a pogány nem ölte meg.
- Szóval sikerült megvesztegetni? - Nem. Nem sikerült.
Akkor miért nem tör előre?
Felderítőim szerint nem mozdult.
Önre vár Yorkban.
Azt mondja, nem támad több városra, ha van mersze találkozni vele.
Igazán?
A welszi íjászok nem láthatók,
ha oldalról közelítik meg.
Seregünk Franciaországból itt száll partra,
Edinburgh-tól északra.
Az ír újoncok dél-keletről jönnek...
ide.
Welszi íjászok, francia csapatok, ír újoncok.
De ez két hétbe is beletelhet.
Elindítottam őket... mielőtt a feleséged.
Szóval sikerült a cselvetés. Köszönöm.
Míg ez ajöttment rám vár Yorkban,
csapataim mögé kerülnek Edinburgh-ban.
Beszéltél ezzel a...
Wallace-szal négyszemközt?
Áruld el...
Miféle ember?
Egy lelketlen barbár.
Nem egy király, mint Ön, uram.
Visszatérhetsz a hímzésedhez.
Alázatosan köszönöm, uram.
Visszahoztad a pénzt?
Nem. Odaadtam, hogy segítsen a gyermekek háborús szenvedésén.
Ez történik, ha nőt küld az ember.
Bocsásson meg, felséges úr.
Azt hittem, nagylelkűsége a nagyságát hirdeti alattvalóinak.
A nagyságomat
az hirdeti, ha Wallace Skóciába visszatér
és országából csak hamut talál.
William.
Lovasok közelednek.
A hercegnő személyes kisérője.
Igen.
Látom, hatottál rá.
- Igen. - Pedig alig voltatok a sátorban.
Igaz. Az angol hajók délről érkeznek.
Nem tudom a welsziekről mi hír, de az írek partra szálltak.
- Magam sem hittem, míg nem láttam. - Az írek miért támogatják az angolokat?
Nem kell aggódni miattuk. Nem megmondtam?
Az az én szigetem.
Hamish, lovagolj Edinburgh-ba és hívd össze a tanácsot. Parancsold meg.
Rendben. Gyerünk.
- A te szigeted? - Az enyém. Bizony.
- Tárgyalnunk kell. - Kérem, uraim.
Uraim, Craignek igaza van.
Most nincs választásunk, tárgyalni kell. Vagy Edinburgh hamuvá...
A seregem napok óta menetel.
És még sok a tennivalónk, szóval a lényegre térek.
Minden katonára szükségünk van, személyes kiséretetekre, még rátok is.
De most azonnal.
llyen túlerővel szemben, meg kell beszélnünk a lehetőségeinket.
A lehetőségeinket?
Nem akarjátok legalább embereiteket csatába vezetni
és jobb üzletet kötni Nyakiblábbal
- mielőtt megfutamodtok? - Sir William...
- Nem tudjuk legyőzni őket. - De igen.
- Sir William. - És meg is tesszük.
Győztünk Stirlingnél, és ti csak marakodtatok.
Győztünk Yorknál, de ti nem támogattatok.
Ha most sem harcoltok velünk, azt mondom, gyávák vagytok.
Ha ti skótok vagytok,
szégyellek közétek tartozni.
Kérlek, Sir William, beszéljünk négyszemközt.
Kérem.
Sikert sikerre halmoztál, de ilyen fölénnyel szemben,
őrültség lenne, nem bátorság.
Ez jóval több, mint őrültség.
Segíts nekem.
Krisztus nevében kérlek, segítsetek magatokon.
Ragadjuk meg az esélyünket. Most.
Ha összefogunk, nyerünk. Ha nyerünk,
megnyerjük, ami soha nem volt a miénk.
A saját országunkat.
Te vagy ajogszerinti vezér, és erős vagy, látom.
Egyesíts minket.
Egyesíts minket. Egyesítsd a klánokat.
- Rendben van. - Rendben.
Ez nem lehet.
Te magad mondtad, a nemesek nem állnak Wallace mellé.
Hogy segít rajtunk, ha a lemészároltak oldalán állunk?
Szavam adtam neki.
Tudom, nehéz. Vezérnek lenni nehéz.
Fiam...
Nézz rám.
Én nem lehetek a király.
Egyedül te lehetsz Skócia uralkodója.
Tégy, ahogy mondom.
Nem értem, nem magadért,
hanem az országodért.
Na jó, fiúk, utat. Jönnek.
Adjatok utat, fiúk.
- Bruce nem jön, William. - Majd jön.
Mornay és Lochlan eljött.
Bruce is eljön.
Egész csinos kis... gyülekezet.
Ugye?
- Az íjászok készen állnak, uram. - Hagyjuk az íjászokat.
Hírszerzőim szerint íjászaik ilyen távol nem jelentenek veszélyt.
A nyíl pénzbe kerül. Használjuk az íreket. A halott ingyen van.
És menjen a gyalogság és a lovasság.
Gyalogság.
Lovasság.
Előre.
Ah, be jó látni titeket e szép reggelen.
Hát persze, az írek!
Örölök, hogy velünk tartotok. Ezt figyeljétek.
Mornay? Lochlan?
Mornay skóciai birtokát megdupláztam,
plusz ugyanannyit még Angliában.
Lochlan pálfordulása... olcsóbb volt.
Az íjászok.
Hogyan, felséges uram? Nem találhatják el a saját embereinket?
Igen.
De az övékét is. Vannak tartalékaink.
Rohamra.
Ijászok.
Beküldeni az erősítést.
Menjen a többi is.
Wallace-t akarom. Élve, ha lehet.
De holtan... is megteszi.
Jelentsd győzelmünk hírét. Akkor mi megyünk?
Védd a királyt.
Kelj fel!
- Vidd innen! - Jézusom.
Menjetek!
Haldoklom.
Hadd haljak meg.
Nem.
Élni fogsz.
Eleget éltem, hogy szabadon élhessek.
Büszke vagyok...
hogy milyen ember lett belőled.
Boldog vagyok.
Én rohadok itt el.
De a te arcod szürkébb, mint az enyém.
Fiam...
Az angol szövetségre szükségünk van.
Ezt te elérted.
Megmentetted a családod, növelted birtokod.
Idővel teljes Skócia ura leszel.
Birtokok.
Címek. Emberek.
Hatalom. Mind semmi.
- Semmi? - Semmim sincs.
Az emberek harcolnak értem, mert különben megfosztom őket földjüktől,
és feleségük, gyermekeik éhen halnak.
Azok,
akik Falkirk mezejét vörösre vérezték...
Azok William Wallace-ért harcoltak, és amiért ő harcol, az nekem sose jutott.
És én megfosztottam ettől, mikor elárultam,
leolvastam az arcáról a csatatéren.
És ez elemészt.
Nos, mindenki áruló. Mindenki csügged.
Nem akarok csüggedni.
Hinni akarok...
mint ő.
Soha többé nem állok a rossz oldalra.
Nem.
Lord Craig, igaz a hír Mornay-ról?
Igen. Wallace belovagolt a hálószobájába és megölte.
Nagyobb veszélytjelent, mint valaha.
És ki tudja, ki a következő.
Talán te.
Talán én.
Nem számít.
- Komolyan beszélek, Robert. - Én is.
A krisztusát. A francba.
Kutassátok át!
Lochlan.
William Wallace 50 ember ölt meg.
Mintha az 50 egy ember lett volna.
100 embert... a kardjával. Ketté hasította őket...
mint Mózes a Vörös-tengert.
Legendája szájról-szájra száll.
Rosszabb lesz, mint azelőtt.
Önkéntesek csatlakoznak minden skót városból. A serege nő...
Csak birkák. Birkanyáj.
Szétszéled, amint ajuhásszal végzünk.
Ez az.
A legjobb gyilkosokat szedjétek össze, és találkozzatok vele.
Uram, Wallace mindig kiszimatolja a csapdát.
Lord Hamilton szerint
megkedvelte az eljövendő királynét, és megbízik benne.
Őt küldjük hozzá a béke hírével.
Uram, túszul ejthetik a hercegnőt
vagy élete veszélybe kerülhet.
Ez rettentően letörné a fiam.
De valójában, ha megölnék,
a francia királyban szövetségesre találnánk a skótok ellen.
Látod...
A királynak mindenben meg kell látnia ajót.
Ez bizony William Wallace.
Eldobta a kardját. Álljatok készen!
Úrnőm.
Megkaptam az üzenetét.
Már... másodszor mentett meg.
Miért?
A jövő hónapban új rakomány érkezik.
Élelem és fegyverek. Majd...
Nem, hagyja abba.
Miért segít nekem?
Mert így néz rám.
Mikor már minden remény veszni látszott,
nemes megmentőink megjelennek.
Le a csuklyával.
Sir William, találkozóra szeretnénk hívni.
És ugyan minek?
- Hűséget esküdtetek Nyakiglábnak. - A hazugnak tett eskü, nem eskü.
Mindnyájan készen állunk neked felesküdni.
Akkor esküdjön a tanács nyilvánosan.
Nem tehetjük. Van aki holtnak hisz.
Mások félnek, Mornay sorsárajutnak. Kérünk, gyere Edinburgh-ba!
Találkozzunk két nap múlva! Te megbocsátasz, mi meg melléd állunk.
- Skócia eggyé lesz. - Eggyé?
- Úgy érted, ti meg mi. - Nem.
Igy értem.
Robert Bruce hűséget fogad.
Tudod jól, ez kelepce. Mondd meg neki!
Ha Bruce meg akart volna ölni, Falkirknél megtehette volna.
Igen.
Tudom. Láttam.
Rendben, de tőle függetlenül, mit vársz a többiektől?
Ármánykodó gazemberek, a szaron is marakodnak. Csapda. Vak vagy?
Nézd, hogy állunk!
Meg kell próbálnunk. Egyedül nem bírjuk.
Egyetlen reményünk az egység a nemesekkel. Tudod mi lesz, ha nem tesszük meg?
Mi?
Semmi.
- Nem akarok mártír lenni. - Én sem.
Élni akarok.
Otthont akarok, gyerekeket. És békét.
- Igazán? - Igen, igazán.
Kértem Istent, segítsen hozzá. De mindez mit sem ér, ha nincs szabadság.
- Az csak álom, William. - Álom? Csak egy...
Hát akkor eddig mit csináltunk?
Azt az álmot éltük.
Te nem arról álmodsz. Hanem Murronról.
Hős akarsz lenni, mert azt hiszed, lát téged.
Nem hiszem, hogy lát. Tudom.
És a te apád is lát téged.
Jézusom.
Veled menjek?
Nem. Egyedül megyek.
- Utána látjuk egymást. - Persze.
Remélem előbb, mint utóbb.
- Nem jön el. - De jön.
Tudom, hogy eljön.
Uram, közeledik.
Nem!
Ne ártsd magad bele, Robert!
Pusztuljatok!
Bruce-hoz ne nyúljatok, ez a megegyezés.
Apa!
Rohadt gazember!
Miért?
Nyakigláb Wallace-t követelte.
A nemeseink is.
Ez volt a koronád ára.
Halj meg!
Azt akarom, hogy meghalj.
Nemsokára halott leszek.
- És te leszel a király. - Nem kell tőled semmi.
Nem vagy te ember.
És nem vagy az apám.
A fiam vagy,
és minden gondolatomat ismered.
- Becsaptál. - Hagytad magad becsapni.
A szíved mélyén mindig tudtad minek kell történnie.
Most végre tudod, mitjelent gyűlölni.
Most már király lehetsz.
A gyűlöletem...
meghal veled.
William Wallace, árulás vádjával gyanúsítunk.
- Kit árultam el? - A királyodat.
Van mondanivalód?
Soha életemben
nem esküdtem hűséget neki.
Nem számít. A királyod.
Valld be, és gyors lesz a halálod.
Ha tagadod, fájdalommal tisztulsz.
Bevallod?
Akkor jöjjön reggel a tisztulás.
- Felség. - A rabot akarom látni.
- A király elrendelte... - A király nemsokára halott, a fia gyenge.
Szerinted ki fog itt uralkodni?
Nyisd ki az ajtót!
Felség.
Gyerünk, te szemét. Lábra!
Hagyd abba! Távozz!
Azt mondtam, távozz!
Úrnőm.
Uram...
Könyörögni jöttem...
tegyen vallomást, és esküdjön hűséget a királynak, hátha megkönyörül.
Vajon az országomnak megkönyörül-e?
Könyörület a gyors halál,
talán élet a Towerban.
Idővel ki tudja mi lesz?
Bár életben maradna...
Ha hűséget esküszöm neki...
akkor az igazi énem már meghalt.
Meg fog halni. Szörnyű lesz.
Minden ember meghal.
De nem minden ember él igazán.
Igya meg ezt!
Tompítja majd a fájdalmat.
Nem. Az agyam tompítja el.
És arra szükségem lesz.
Mert ha eszem vesztem vagyjajgatok,
akkor Nyakigláb legyőzte a lelkem.
Nem bírom elviselni, hogy megkínozzák.
Fogadja el!
Rendben.
Azért jöttem,
hogy William Wallace életéért esdekeljem.
Nagyon megkedvelted, ugye?
Tisztelem.
Ha más nem, méltó ellenfél volt.
Legyen irgalmas, ó Felség, és népe tisztelni fogja.
Még most is
képtelen az irgalomra.
És te...
Nem ismered az irgalmat, mint ahogy a szerelmet sem.
Mikor még tudott beszélni,
azt mondta, az vigasztalja, hogy megélte Wallace halálát.
Látja?
A halál mindenkit elér.
De mielőtt meghal,
tudja meg:
Halálával kihal a családja.
Más gyermeke nő a hasamban.
A fia uralkodása hamar véget ér, erre esküszöm.
Úgy félek.
Adj erőt...
hogy jól haljak meg.
Itt jön.
Lássátok az árulás szörnyű árát.
Vagy térdre hullva,
a király hű alattvalójaként,
esdekelj irgalmasságáért,
és akkor megkegyelmez.
A kötelet.
Emeljétek.
Húzzátok.
Ez az.
Nyújtsátok.
Kellemes, ugye?
Térdre!
Csókold meg köntösöm királyjelvényét,
és nem érzel több fájdalmat.
Nyújtsátok!
Elég?
Véget érhet...
most azonnal.
Béke.
Üdvösség.
Csak mondd ki!
Kiáltsd...
``Irgalmat.``
Irgalmat.
Kiáltsd!
Csak mondd ki. ``lrgalmat.``
- Irgalmat, William. Irgalmat. - Jézusom, ember, mondd már.
A rab mondani akar valamit.
Szabadság!
Miután lefejezték,
William Wallace testétfelnégyelték.
A fejétkitűzték a London Bridge-re.
Karjait és lábait
Anglia négy sarkába vitték,
figyelmeztetésül.
Nem érte ela hatást, amire Nyakigláb vágyott.
És én, RobertBruce,
elmentem hódolniaz angolseregnek,
hogy koronámjóváhagyják.
Remélem segget mostatok ma reggel.
Királyi csókban lesz része.
Gyerünk. Essünk túl rajta.
Állj meg!
Végeztetek Wallace-szal!
Most végezzetek velem!
Wallace!
Az Urunk 1314-ik évében,
skót hazafiak, éhezve, túlerővelszemben,
rohamra indultak Bannockburn mezején.
Katonaköltőként harcoltak.
Skót módjára harcoltak
és elnyerték szabadságukat.